Religion

ANTECKNINGAR! TOTALT KAOS FÖLJER!

Gabriella är *-troende.

Denna tro är dualistisk, med en Gud, *, och en Gudinna, *. Dessa är ett par som representerar olika aspekter av livet. Guden representerar civilisation och Gudinnan naturen. Från början var dessa i balans, och religionen handlade om respekten mellan de två delarna av livet. Nu för tiden har religionen börjat luta mycket mer åt dyrkan av Guden, och Gudinnans roll blir mer och mer nerspelat.

I föreningen mellan Guden och Gudinnan skapades jorden. Haven skapades av Guden, Gudinnan skapade jord och över hela jorden växte vilda växter och höga berg. Guden skapade ordning i skapelsen men Gudinnan var missnöjd och saknade livet. Hon tog en bit jord i sina händer och grät över den så den blev formbar lera. Ur leran skapade hon de första människorna och djuren och tillsammans med Guden blåste hon liv i dem. Guden ordnade in skapelsen i arter och raser medan Gudinnan förskönade den med blommar och vackra skapelser. När Gudinnan såg det vackra och vilda i skapelsen så grät hon och hennes tårar blev till stjärnor på natthimlen.

Sedlighet kommer som en del av Guden, och detta spelar stor vikt på hur sedlighet är en stor del av samhället.

Skriften, det heliga dokumentet, ses som en viktig del av Gudadyrkan, men som inte ses lika helig alls inom Gudinnedyrkan, utan snarare en samling berättelser. Fokus ligger på muntlig tradition bland dem.

Guden står för sedlighet, förnuft och civilisation. Alla ska veta sin plats.

Gudinnan står för naturlighet, mystik, känsla och den vilda naturen. Att pröva sina gränser.

Kyrkor, heliga dagar och prästerskap. Det finns kloster. Det finns nunne och munkkloster, de är separata från varandra.

Det finns en historia av kvinnliga präster inom huvudreligionen, men detta har fasats ut. En präst måste ha en universitetsutbildning.

Det pågår en småskalig utvandring till kolonierna från hela den civiliserade världen där folk försöker att komma åt den naturliga delen av livet igen.

Det är mode inom huvudreligionen att inte äta kött, då kött är från det vilda, medans växter måste kultiveras med förnuft.

För de insatta.
Gudinnetraditionen: Devister / "Den gamla tron

Gudtraditionen: (Erilogister) Logister

Gudens namn är Eriel och han hedersamma namn är Pater Eriel Deus Gudinnans namn är Riella hennes hedersamma fullständiga namn är Mater Riella Devi. I oika länder och berättelser kallas hon också för andra, mer primitiva namn. Gabriella är ett gammalt kaeliskt ord som betyder Riellas gåva. Gudinnan symboliseras av pärlor som symboliserar stjärnor och "Gudinnetårar". Gudinnetraditionen har ett starkt fokus på muntlig tradering medan Gudtraditionen istället följer de berättelser som finns nedtecknade i den officella kanon som kallas Skriften. Skriften består av sju huvudberättelser som sedan följs av underberättelser. Utöver detta finns även en lagbok som innehåller Gudens lag och Gudinnans lag. Dessa berättelser/texter följer fem teman: "Dogmer, Gudens Lag, Gudinnans lag, Skapelseberättelse, Moraliska berättelser". Utöver Dogmer så ändras inte kanon men dogmer uppdateras allt eftersom, det finns också kommentarer till kanon som skrivs av överstepräster och det av kungen utsedda prästerrådet.

När en ber till Guden så för en samman händerna och för fingertopparna mot pannan och tummarna mot munnen för att symbolisera bandet mellan tanke och tal. När en ber till Gudinnan så håller sätter en tumme mot tumme och fingertoppar mot fingertoppar och formar en triangel som en håller över magen med toppen riktad mot "fötterna". Denna gest har på senare tid fått en vulgär klang vilket lett till det är vanligt att en i offentliga sammanhang bara lägger händerna på magen (där känslorna finns). I gudstjänster riktade till Guden reciteras ofta texter och prästerna leder församlingen i bön. Guden firas den första dagen i veckan vid gryningen medan Gudinnan firas efter mörkrets inbrott. Gudstjänsten till Gudinnan hålls kollektivt och leds av en Talare. Talarrollen växlar mellan församlingsbor. Gudinnan åkallas ibland även i Gudens gudtjänster, hon kallas då för Mater och en ber till henne för att välsigna barn och mödrar. Gudinnan ses i Gudtraditionen främst som moder och hustru. Traditionellt så tänds eldar för att fira Gudinnan och offer av växter (det vackra) sker. I gammal tid var det också vanligt att be till Gudinnan i särskilda ärenden och då blanda blod i en skål från alla närvarande och offra till elden. Detta symboliserar att en ger av sitt inre och sina känslor till Gudinnan. Detta är ett av skälen till att Gudinnetraditionen idag ses som mer primitiv och opassande.

För de ännu mer insatta.
Inom Devismen finns också en sekt som kallar sig för De Dairizé eller i folkmun Darizéer. De Dairzéerna dyrkar Gudinnan i hennes form som skapare av jorden, föderska och härskarinna av det Vilda. En majoritet av De Dairizéerna är kvinnor, huvudsakligen från borgar och överklass. De kännetecknas av att de målar på armar och hals i henna och med jordblandningar och bär stenarmband och halsband. Gudinnan symboliseras inom De Dairizéerna med en stenring eller helt enkelt en ring, som kan målas på altare och kroppen. Guden symboliseras av en fallossymbol i trä och är alltid närvarande vid ceremonier. De Dairizéerna har under året som gått allt mer börjar emigrera till kolonierna för att bygga dairizéeiska bosättningar i djungeln, de viskas om att de där går omkring nakna, ligger med varandra öppet och ligger med infödningar hur som helst.