Könsroller i Gabriella

Huruvida en är man eller kvinna är fullkomligt avgörande för hur livet kommer att se ut i Gabriella. Precis som i det övriga livet skiljer sig könsrollerna åt beroende på vilken klass man tillhör. I underklassen kan vad som helst förekomma, i alla fall vad överklassen anbelangar och man kan till och med skåda kvinnor i byxor, utförandes de manligaste av sysslor.

I de övre skikten är det däremot ordning och reda och kvinnor och män ägnar sig inte åt vad som helst. Kvinnan är av naturen bäst anpassad för att vara i hemmet (amning är bara ett exempel på en kvinnlig syssla som vore oacceptabel på annan plats). Kvinnan är i första hand mor och hustru och som sådan finns hennes uppgifter främst i hemmet. Inredningen, maten, uppfostran av barnen är plikter som är kvinnan givna, plikter som görs med glädje och stolthet. Inom borgarklassen är det ovanligt att kvinnor har åtaganden utanför hemmet men här har också ett visst missnöje börjat gro. Vissa kvinnor i borgarklassen har fått uppfattningen att de skulle kunna utföra yrken precis som sina män och bland dessa har föreningar för ”kvinnofrågan” också börjat ta form.

Rättsligt har kvinnor ingen egen röst men kvinnor i de övre klasserna (underklassen får inte rösta) har rätten att rösta för sina omyndiga söners räkning. Naturligtvis förväntas alla kvinnor rösta som sina män men det är de själva som står för röstandet. Om en kvinna blir änka får hon ärva sin mans rösträtt till den dag då någon av deras söner blir myndig, då går rösträtten om intet. Om hon skulle gifta om sig går också rösträtten om intet. Om hon däremot inte har någon son får hon behålla mannens rösträtt tills hon dör.

Inom överklassen är könsrollerna lite mer komplicerade än för de mindre bemedlade. Eftersom kvinnor har arvsrätt händer det att kvinnor ärver förmögenheter och verksamheter. Detta medför att det är helt ok för en kvinna att äga fabriker eller liknande men i regel anställer hon någon för att sköta verksamheten. På det här sättet har vissa kvinnor blivit företagsledare och framstående personer inom olika områden, då de inte velat lämna över skötseln av verksamheten till någon annan. Pengar ger makt och det gäller även för kvinnor, vilket inte kommer borgarklassen till pass på samma sätt. Kvinnor som leder stora företag kan mötas av misstro och förringande men de som vill ha någon form av ekonomiskt utbyte med företagen ser till att behandla företagsledaren med respekt.

Kvinnor tillåts inte studera på universiteten, utom inom vissa områden (gemensam fråga vilka dessa ska vara) och detta är en av de frågorna som ”kvinnosakskvinnorna” kritiserar. Kvinnofrågan har inte fått så stort genomslag hos kvinnorna i överklassen eftersom de inte lider av normerna på samma sätt som borgarkvinnorna.

Hela kulturen genomsyras av en manlig norm där mannen har ordet före kvinnan men detta är någonting som på senare år har luckrats upp något inom överklassen. Det finns unga och nytänkande som tycker att kvinnor framfart är helt ok och som ser deras utökade talutrymme som ett nytillskott. Det finns också de som är av åsikten att kvinnor gör sig bäst i hemmen och när de är ute i sociala sammanhang klär det dem väl att vara tysta.